HOTELLI ADLON
Oliko se Alma?
Unohda typeryydet, poika.
Pitäkää kiirettä. Meidän pitäisi olla jo tiessämme.
Pysy tässä, Margarete. Tulen pian.
Tarinani alkoi vuonna 1904.
Elettiin maailmansotia edeltävää aikaa.
Ihmiset odottivat vielä viattoman luottavaisina, ―
mitä 1900―luvulla olisi heille tarjottavanaan.
Oletko järjiltäsi? Jos meidät nähdään, minua lyödään.
Miten hän jaksaa? ― Se on pian ohi.
Muista valomerkki.
Tulin maailmaan eräänä koleana kevätyönä.
Syntymäni tapahtui täysin salassa.
Isoäitini oli vakaasti päättänyt estää skandaalin.
Alma, ponnista vielä kerran. Anna mennä.
Noin.
Ponnista voimiesi takaa.
Hyvä, hyvä!
Muista hengittää.
Ponnista!
Isäni oli vasta täyttänyt viisitoista.
Syöksit meidät onnettomuuteen, kelvoton!
Vaunuihin ja sassiin!
Isä olisi halunnut tukea äitiäni, mutta se oli mahdotonta.
He eivät saa lähteä!
Et saa lähettää Friedrichiä pois. Ei se ollut hänen vikansa.
Äiti kiltti...
Se on tyttö.
Äiti! Ei, älä!
Mihin viet vauvan? ― Puhutaan lisää huomenna.
Anna lapseni takaisin! Äiti!
Äiti!
Shh... Kaikki kääntyy vielä hyväksi.
Tämä tapahtui samana vuonna, ―
jolloin Lorenz Adlon alkoi rakentaa mahtavaa taloaan ―
Brandenburgin portin luokse.
Siitä tuli hotelli Adlon.
Kukapa olisi silloin arvannut, ―
että tuo paikka liittyisi elämääni aina näihin päiviin saakka.
BERLIINI 1904
Saimme rakennusluvan hotellin neljännelle kerrokselle.
Hänen Majesteettinsa käytti vaikutusvaltaansa ja tuki meitä.
Katso, rakas, miten komea rakennus.
Isä, miksi tahdot naapuritontinkin?
Rakennan 102 lisähuonetta. ― Entä rahoitus?
Kolmannes huoneita lisää merkitsee lisää tuloja.
Niinköhän, Tilly.
Lisärakennus nielee useita lisämiljoonia.
Tienaamme sillä lisää miljoonia.
Olen ottanut luottoa hotellin oletetun käyttöasteen mukaan.
Varmasti kuoletamme luottoa tehokkaammin ―
rakentamalla kolmanneksen lisää huoneita.
Sellaisia huonehintoja ei maksa kukaan!
Tutkin Berliinin hotellien liike― vaihtoa eikä yksikään tuota voittoa.
Ihmiset tahtovat vain yöpyä halvalla.
Sinä ajat hotellivieraat kilpailijoiden käsiin.
Toisin kuin kilpailijat, minä huolehdin vieraideni tarpeista.
Adlonissa ei pelkästään yövytä.
Adlonissa viivytään.
Lähdetään, Tilly.
Imettäjä tuli, arvoisa rouva. Käykää sisään, olkaa hyvä.
Tässä on tyttäreni. Imetätte häntä kahden tunnin välein.
Talossa ei saa kuulua huutoa, kun mieheni palaa.
Keskittykää ajattelemaan lapseni tarpeita.
Rosa opastaa teitä kaikissa asioissa.
Tyttäreni Alma voi olla hyvin mustasukkainen pikkusiskolleen.
Toivon ettei hän oleile lapsen luona.
Mikä lapsen nimi on? ― Sonja. Sonja Schadt.
Sonja Schadt. ― Äiti, missä olet?
Olen ihan pian perillä. ― Myöhästymme hiukan.
Älä huoli, lapseni. En varmasti pitkästy.
Olen aivan liian kiihdyksissä.
Lämpimästi tervetuloa hotelli Adloniin. ― Kiitos.
Rouva Schadt? ― Minä olen.
Tehän olette tyttö. ― Niin, yllätyittekö?
Minun aikanani oli vain hotellipoikia.
Isäni aloitti aikanaan Adlonin hotellipoikana. Mutta siitä on kauan.
Tervetuloa uuteen Adloniin. ― Kiitos.
Niin monen vuoden jälkeen...
Pöytänne on tuolla varattuna.
Mieheni ja tyttäreni myöhästyvät hieman.
Voi!
Tuntuu aivan kuin palaisin kotiin.
Sama suihkulähde oli aikoinaan lapsuudenkodissani, ―
ennen kuin se siirrettiin Adloniin.
Isoisäni oli tuonut sen liikematkoiltaan siirtomaista.
Herra on palannut! Herra on tullut kotiin. Tulkaa pian!
Kiireesti nyt, kaikki!
Ei sanaakaan tapahtuneesta isälle.
Tervetuloa, Gustaf!
Kultaseni... ― Gustaf.
Ihanaiseni!
Kullanmuru...
Tervetuloa takaisin, isä.
Sinusta on tullut yhä sievempi.
Nuoret miehet varmaan jonottavat jo ovella, vai mitä?
Mikä tyttöä vaivaa?
Mennään sisään. Kylpy on jo valmiina.
Vai ajurin poika. Varhaiskypsä veikko!
Lähetin perheen tiehensä. ― He olivat mukavia ihmisiä.
Kuka muu tietää asiasta?
Kaikki.
"Tyttäremme Sonja Schadt syntyi..."
Eikö kukaan ole hoksannut?
En ole vielä liian vanha saamaan lasta.
Olihan se kiusallista, mutta työnsin kerran tyynyn leningin alle, ―
kun menin naisyhdistyksen tapaamiseen.
Olisit nähnyt ne ilmeet. Naiset uskoivat, että olin raskaana.
Gundel!
Sonjalla on nälkä.
Minä odotan tässä.
Alma...
Milloin saan nähdä lapsen?
Minulla on kauheaa. Äiti ei anna minun edes koskea lapseeni.
Lähdetään pois Sonjan kanssa. Ole kiltti...
Jonnekin, missä kukaan ei tunne meitä. ― Minne muka?
Amerikkaan.
Amerikkaan?
Se on aivan liian kaukana.
Olen ottanut selvää. Hampurista lähtee laiva joka viikko.
Kolmannessa luokassa lippu maksaa vain 200 markkaa.
Tienaan kuusi markkaa päivässä hiilivarastossa.
En voi pitää rahoja. Äiti tarvitsee ne.
Isällä ei ole vieläkään töitä.
Se on minun syytäni.
Jospa piiloutuisin ensin Sonjan kanssa teille?
Itärautatieaseman asuntoonko? Meillä on vain yksi huone.
Teille kaikille?
Keksin kyllä, mistä saamme ne 400 markkaa.
Minullakin on vähän rahaa.
Isä jättää usein lompakkonsa lojumaan.
Et saa varastaa vanhemmiltasi meidän takiamme.
He varastivat lapsemme.
Minun pitää nähdä Sonja vihdoinkin!
Imettäjä nukkuu hänen kanssaan.
Äiti on kieltänyt minua menemästä Sonjan huoneeseen.
Sunnuntaina imettäjällä on vapaa―ilta. Silloin voisi onnistua.
Kauppaneuvos Koppel, mistä moinen kunnia?
Herra Adlon nuorempi, ratsastatte hienosti.
Isänne uusi hotelli Pariser Platzin laidalla on myös hieno.
Niinkö kilpailija sanoo?
Oikea etujalka pitää kengittää.
Seuraamme liikekumppanini kanssa kiinnostuneina isänne hanketta.
Isänne tarvitsee uuteen hotelliin kolme miljoonaa kultamarkkaa.
Mitä tahdotte, herra kauppaneuvos? ― Luottamuksenne, herra Adlon.
Tulen pankkiyhdistyksen johtokunnan kokouksesta.
Isänne on ylittänyt reippaasti budjettinsa.
Isä tietää, mitä tekee.
Teinä en olisi niin varma.
Kuka vastaa isänne veloista?
Te saatatte joutua maksumieheksi, herra Adlon.
Pitäkää tätä liikemiesten välisenä luottamuksellisena keskusteluna.
Sallittehan, että jatkan vielä.
Hotelliosakeyhtiömme aikoo valita uuden pääjohtajan.
Olemme pohtineet asiaa ja päätyneet teihin.
Mitä tuumaatte parhaiden hotellien ketjun johtamisesta?
Tiedämme toki, että teillä on niukasti haasteita Adlonissa.
Tarjouksenne osoittaa, että pidätte isäni hanketta uhkana.
Miettikää asiaa.
Hotelliosakeyhtiömme seisoo tukevasti jaloillaan.
Saanen toivottaa teille mukavaa päivän jatkoa.
Toivottavasti tapaamme pian.
Seinät paneloidaan eebenpuulla ja mahongilla.
Lisäksi tahdon ylellisiä pikku yksityiskohtia.
Norsunluuta ja kilpikonnankuorta upotuskoristeluun.
Entä toimitusajat siirtomaista?
Tarvitsen puolisen vuotta kaiken hankkimiseksi. ― Täpärälle menee.
Hänen Majesteettinsa toivoo pikaisia avajaisia. Olen riippuvainen sinusta.
Olen suunnitellut hotelli Adlonia lähes 40 vuotta.
En suostu kompromisseihin. ― Ei sinun tarvitsekaan.
Adlon tekee Berliinistä maailmankaupungin, ―
joka vetää vertoja Pariisille ja Roomalle.
Teen Adlonista Euroopan hienoimman hotellin.
Isä, von Tennenit ovat tulleet. ― Me tulemme, Alma.
Olet onnenpekka, kun sinulla on Ottilie ja tyttäret.
Vaimoni kuoleman jälkeen ―
tunnen itseni joskus vähän yksinäiseksi.
Lorenz...
Ottilie ja minä olisimme hyvin iloisia, ―
jos ryhtyisit Sonjamme kummiksi.
Se olisi minulle suuri kunnia.
Ystäväni, vielä yksi asia pikku―Sonjasta.
Tahdon että tiedät totuuden.
Herra poikani on taas tapansa mukaan myöhässä.
Arvostamme kutsuanne, herra Schadt.
Ilo on minun puolellani.
Rouva Adlon.
Isänne on suuri visionääri, Louis, ―
ja hän osaa myös toteuttaa visioitaan tarmokkaasti.
Louis auttaa toisinaan.
Ellei satu olemaan kilparadalla.
Sinä toteutat intohimoasi, isä. Samoin minä.
Louis huolehtii papan viinikaupasta ja Kurfürstendammin ravintolasta.
Olen kuullut niistä paljon hyvää. Saanko pyytää?
Pappa ei tarkoita pahaa. Hän tietää kyllä arvosi, kultaseni.
Olkaa hyvät.
Suurenmoista käsityötä. ― Niin.
Kaikista kaukomailta tuomistani esineistä ―
tämä on minulle mieluisin.
Tässä on Sonjamme...
Rouva von Tennen ja hänen lapsensa, ―
korpraali Siegfried ja pikku Sebastian.
Oletko iloinnut pikkusiskostasi, Alma?
Olen.
Hänestä tulee varmasti aikanaan yhtä sievä kuin sinä.
Onko teillä mukavaa?
Teetä?
Windhoekin Punaisen Ristin lääkäri on hyvä ystäväni.
Tämä on otettu plantaasillani.
Tunnette siis hyvin Afrikan siirtomaamme?
Herra von Tennen, olen käynyt kauppaa siellä useita vuosia.
Tiedätte mikä osuus Saksalla on mustien sivistämisessä. ― Toki.
Olemme tehneet paljon mustien sivistämiseksi viime vuosina.
Tällä hetkellä osallistumme myös heidän tappamiseensa.
Puhutteko hottentottien kapinasta? ― Oikea nimi on hererot.
Keisarilliset joukkomme yrittävät estää pahimman.
Teurastamalla hereroja.
Louis, ette kai te ole sosialisti?
Käykää pöytään, hyvät herrat.
Lähdettekö kävelylle kanssani lähipäivinä, Alma?
Mutta... Ettehän te tunne minua lainkaan.
Se asia on helppo korjata. ― Niin.
Alma von Tennen.
Kuulostaa hyvältä. Eikö sinustakin?
Tahtovat päästä käsiksi rahoihini ―
ja tarjoavat vastineeksi kalvakkaa poikaansa.
Mutta suvun aatelisarvo on peräisin 1400―luvulta ―
ja perhe omistaa 20 000 hehtaaria Länsi―Preussissa.
Niin paljon hedelmällistä maata.
Nuorukainen on vielä epävarma tulevaisuutensa suhteen.
Sinä voisit ottaa hänet siipiesi suojaan.
Friedrich...
Enää muutama minuutti!
En tiedä, mistä puhut, muruseni. Auta minua.
Gustaf, taasko sinä unohdit!
Kiven sain puhumalla eräältä neekeriltä ―
ja hiotutin sen Amsterdamissa.
13 karaattia.
Et kai uskonut, että unohtaisin hääpäivämme?
Gustaf―kulta...
Minä olen sinun isäsi, Sonja.
Onnistumme kyllä, Friedrich.
Lähdemme täältä kaikki kolme.
Nyt sinun pitää mennä.
Voi hyvin, lapseni.
Varmasti vanhempani tiesivät varsin hyvin, ―
ettei tulevaisuutemme ollut heidän käsissään.
Vallassa oli perustajaisien ja patriarkkojen sukupolvi, ―
joka oli perheessään Jumalan asemassa.
Ani harvat ihmiset olivat niin rohkeita, ―
että rikkoivat yhteiskunnan jähmeitä sääntöjä.
Olet toistaiseksi kotiarestissa.
Jos Friedrich hiipii vielä kerrankin minun talooni, ―
luovutan hänet poliisille.
En puhu äidillesi mitään tästä yöstä.
Saat olla hänelle kiitollinen, että hän hoiti asiat niin viisaasti.
Hän esti valtavan skandaalin.
Sinä teet hyvät naimakaupat.
Sinusta tulee rouva kreivitär.
Puhutko siitä Siegfriedistä? En tahdo!
"Et tahdo"? En minäkään aina tahdo kaikkea.
Nyt saa riittää!
Sinä kannat vastuusi perhettäsi kohtaan ja olet meille kuuliainen.
Naimisissa olevalla naisella on monia mahdollisuuksia.
Kuten...
Hän voi vaikkapa viettää enemmän aikaa pikkusiskonsa kanssa.
Friedrichistä sinun on turha kantaa huolta. Minä huolehdin hänestä.
No, kullanmuru...
Varovasti!
Varokaa pylvästä.
Älkää herran tähden pudottako keisaria. Isäni ei kestäisi sitä.
Kangas on liian jäykkää, se ei kestä hankausta.
Friedrich, aja kotiini ja hae sohvien kangasnäytteet.
Kyllä, herra Adlon.
Herra Adlon, Prechtin firma pyytää laskun maksua.
Ja Friedrich, mieti sohvien ja nojatuolien luonnoksia.
Tarvitsen šekin mukaani.
Herra Precht saa rahansa ―
14 vuorokauden kuluessa laskun saapumisesta kuten on tapana.
Hyvää päivää, herra Adlon.
Kaikki hienointa laatua ja hyvällä maulla valittua.
Näkee että olette oppinut alan aivan perusteista.
Herra Koppel, minulla on kädet täynnä työtä.
Puhun vain hetken kanssanne. Kahden kesken.
Herra Adlon, kunnioitan teitä suuresti. Kuten me kaikki.
Olette uurastanut kolme vuotta yötä päivää palatsinne eteen.
Nyt varat ovat käyneet vähiin, eikö totta?
Yhtiöni täyttäisi mieluusti puuttuvan aukon.
Ei ole aukkoa, jota en pysty itse täyttämään.
Teillä on kokemusta ja päättäväisyyttä.
Juuri sellaisen miehen yhtiöni tahtoisi johtoonsa.
Tarjoan teille tässä ja nyt virallisesti pääjohtajan paikkaa.
Vastineeksi hotelliosakeyhtiömme auttaa teitä veloissanne.
Tahdotte siis minun Adlonini osaksi hotelliketjuanne?
Meidän ketjuamme, hienointa ja parasta.
Herra Koppel!
Teette isälleni saman tarjouksen kuin minulle jokin aika sitten.
Älkää viivyttäkö päätöstänne liian kauan, herra Adlon.
Jossain vaiheessa on liian myöhäistä.
Silloin tällä kaikella ei ole enää mitään arvoa.
Käytkö neuvotteluja kilpailijan kanssa minun selkäni takana?
Koppel puhutteli minua taannoin. Torjuin oitis hänen tarjouksensa.
Mistä he tietävät, että varamme ovat vähissä?
Sellaista kaupungilla puhutaan.
Sinun olisi aika näyttää minulle lukuja.
Hotelli maksaa minkä maksaa.
Tahdon tietää tilanteemme, isä.
Kaikki on aivan kohta valmista.
Kilpailija yrittää pysäyttää minut, mutta ei onnistu.
Saatan loppuun hotellin rautaisella kädellä, Louis!
Poika joka neuvottelee kilpailijan kanssa selkäni takana ―
on piikki lihassani.
Valtakunnan kalleimman hotellin rakentaminen kesti vuosia.
Sinä aikana minä vartuin suojatuissa oloissa siinä uskossa, ―
että Ottilie oli äitini ―
ja Alma isosiskoni.
Perheeni hyväksyy teidät, vaikka olette porvaristyttö.
Isä sanoo, että teidän tittelinne ja meidän rahamme yhdistelmä ―
saa päät kääntymään Berliinissä.
Hän tarkoittaa, ―
että liitto merkitsee teille suurta yhteiskunnallista arvonnousua.
Entä jos kertoisin itsestäni jotain epäedullista?
Epäedullista?
Kaikki tiedot tekevät kuvanne vain täydellisemmäksi.
Avatkaa minulle sydämenne, niin minäkin avaan omani.
Te ensin.
Isänne tarjous ottaa minut firmaansa häidemme jälkeen on suuri kunnia.
Olen upseeri koko sielultani.
Aion häiden jälkeenkin pitää yllä kuria ja järjestystä siirtomaissa.
Kuria ja järjestystä? ― Neekeriheimot ovat röyhkeitä.
Ne kapinoivat ja ovat ylimielisiä valkoisia kohtaan, ―
joita niiden pitäisi totella.
Nämä ovat miesten asioita. Musta Afrikka ei ole naisten paikka.
Häiden jälkeen järjestämme elämämme samoin kuin isänne.
Puoli vuotta eroa, armeijapalvelusta...
Kun olemme hieman vanhempia, teemme uudet järjestelyt.
Te siis... olisitte vain harvoin kotona?
Sopisiko se teille?
Minä keksin kyllä tekemistä.
Nyt on teidän vuoronne.
Miten niin? ― Kertokaa salaisuutenne.
Mitä salaisuuksia minulla nyt olisi?
Äiti odottaa meitä jo.
Kun Siegfried on siirtomaissa, Friedrich voi tulla luoksemme.
Henkilökunta saa vapaata eikä kukaan huomaa mitään.
Hyvää yötä.
Galla...
Jäätkö luokseni, kunnes nukahdan?
Sinun pitää tulla mukaani.
Jos äitisi vain sallii. ― Hänen täytyy.
Asetan sen ehdoksi.
Kuka tietää...
Kenties Siegfried kuolee jossain taistelussa.
Isä on kertonut, että siellä taistellaan lakkaamatta.
Tiedän ettei kenellekään saa toivoa kuolemaa mutta...
Silloin se olisi kohtalo.
Silloin minä voin...
Friedrich voisi jäädä luokseni, ja Sonja olisi meidän lapsemme.
Gustaf, hotelli ei valmistu.
Satojentuhansien laskut ovat maksamatta. ― Tiedän.
Koppel sai pankit taakseen ja yrittää painostaa sinua, ―
koska olet hänelle todellinen kilpailija.
Olet oikealla tiellä, Lorenz.
Poikasi Louis kävi tänään tapaamassa minua.
Hänellä oli nokkela ehdotus.
Lähestymme varakkaita berliiniläisystäviämme ―
ja vetoamme heidän voitonhimoonsa.
Vai kävi Louis luonasi? ― Sinä aliarvioit poikaasi.
Hän ei ole oppinut paiskimaan töitä kuten me.
Taistelemaan ja panemaan kaikkea yhden kortin varaan.
Olet onnekas, kun sinulla on poika, joka jatkaa työtäsi.
Olen kutsunut vanhoja ystäviämme luokseni sunnuntaina.
Mietipä puhe, joka saa heidät hellittämään kukkaronnyörejä.
Sen vaivan saat nähdä itse!
Louis―poikasi uskoo lujasti hotelliin.
Yhtä lujasti kuin sinä.
Maailmankaupunkien kilpailussa Berliini saavuttaa uuden voiton.
Hotellistani tulee saksalaisen yrittäjähengen tunnusmerkki.
Hänen Keisarillinen Korkeutensa ―
on henkilökohtaisesti asettunut tukemaan hankettani.
Hotelli rakennetaan 1900―lukua varten.
Tuo hotelli tekee Berliinistä viimein maailman parhaan isännän.
Liikenteen, teollisuuden, politiikan tulevaisuus päätetään Adlonissa.
Siellä toteutuu itsemääräämis― oikeutemme ihanne.
Tarvitsen teiltä luottoa kahdeksi vuodeksi.
Sen jälkeen teidän on aika saada rahanne takaisin korkoineen.
Upeaa!
Adlon löi alun perin rahoiksi myymällä jäätelöä.
Tarvitsemme valkeita lakanoita monogrammeineen, ―
pöytähopeita, hopeisia ruokailuvälineitä, ―
posliinikarahveja, pronssiruukkuja, ―
kristallikruunuja ja niin edelleen...
Isä sanoi, että pääset hotellipojaksi Adloniin.
Ja sinusta tulee rouva kreivitär.
Friedrich...
Minä en rakasta Siegfriediä.
Mutta jos avioidumme, saan paljon enemmän vapautta kuin nykyään.
Otan Sonjan luokseni, ja me voimme tavata niin usein kuin haluamme.
Naitko sen von Tennenin siksi että me voimme tavata?
Menen naimisiin vain meidän takiamme, Friedrich.
Jotta saamme olla yhdessä, Sonja, sinä ja minä.
Hyvä Lorenz, ―
ystävyytemme merkiksi tahdon lahjoittaa sinulle suihkulähteen.
Kenties sille löytyy arvoisensa paikka hotellissasi.
Malja sille, että onni suosii hotelliasi aina.
Gustaf, miten suurenmoista.
Kiitän sinua. Upea lahja!
Pahus vieköön, minähän olen jo täällä.
Lorenz Adlon on rakentanut itselleen oikean palatsin.
Minun täytyy siirtää residenssini tänne.
Tip top!
Lorenz Adlon on koonnut ympärilleen oikean pikku armeijan, ―
kuin kenraali.
Se juuri hän onkin, kenraali hotellinomistajien joukossa.
Jaaha, saamme yllätysvieraan.
Nuorempi Adlon on kuulemma oivallinen ratsastaja, ―
mutta ei kovin täsmällinen.
Pyydän Majesteettia suomaan anteeksi. Tulin isäksi hetki sitten.
Onnitteluni. ― Kiitos.
Poika? ― Kaksi poikaa, Teidän Majesteettinne. Carl ja Louis jr.
Sellaisia Adlonit ovat!
Tuskin hotelli on avattu, kun kaksi suvunjatkajaa on valmiina. Mainiota!
Carraran marmoria Italiasta.
Ranskalaista lyijylasia. Böömiläisiä seinäpeilejä. ― Johan nyt!
Vieraiden tilaukset kulkevat putkipostilla. ― Tuo on edistystä!
Meillä on myös jäähdytyskone.
Lähdevesi tulee suodatettuna talon omasta syväkaivosta.
Hotelli Adlonissa on oma sähkögeneraattori.
Se voi olla erittäin hyödyllinen sota―aikoina.
Hissi kulkee jokaiseen kerrokseen, Majesteetti. Olkaa hyvä.
Toivottavasti nuori mies tietää, ―
että hänen käsissään on nyt Saksan valtakunnan tulevaisuus.
Kyllä, Teidän Majesteettinne.
Tämä on Ruhtinassviitti, Teidän Majesteettinne.
Arvokkaimmille vieraillemme. ― Sappermentti!
Kallisarvoisten mattojen puhdistukseen ―
meillä on Amerikasta hankitut erityiset pölynimurit.
Majesteetti, saanen ylpeänä ilmoittaa, ―
että Adlonin 350 huoneesta puolessa on oma kylpyhuone.
Sappermentti! Se on kulttuuriteko, hyvä Adlon.
Minun täytynee jatkossa tulla tänne viikoittaiseen kylpyyni.
Kokeilehan tätä.
Eipä ihme, että kaupunkilinnassani vilustuu helposti.
Burgundilaista 1889―vuosikertaa.
Vai että ranskalaista hän tarjoaa?
Suurenmoinen kulaus.
Vain viineillään ranskalainen päihittää meidät saksalaiset.
Olette tehnyt kaikkenne ―
saattaaksenne minun palatsini varjoon.
Hotellinne täyttää rohkeimmatkin odotukseni.
Lupasin Teidän Majesteetillenne hotellin, ―
joka tuo Berliiniin koko maailman kerman.
Mutta ilman Teidän Majesteettianne täällä eivät korkit poksahtelisi.
Adlon hyvä, hallitsijan velvollisuus on ―
tukea ja kannustaa maansa visionäärejä.
Olen hyvin kiitollinen Teidän Majesteetillenne.
On kuitenkin yksi huoli, josta minun on puhuttava keisarilleni.
Antaa tulla.
Jos Teidän Majesteettinne aikoo varata Adlonin ―
valtiovieraita tai vastaanottoja varten...
En voi taata, että meillä on aina riittävästi vapaita huoneita.
Onpa hän ovela!
Huolehdin, että valtion kassasta maksetaan kuukausittain summa ―
minun vieraitani varten.
Majesteetti on kovin suopea.
Voitte osoittaa kiitollisuuttanne hyvillä teoilla.
Olen kuullut, ―
että hyvä ystävättäreni madame La Belle Otéro majoittuu tänne.
Majesteetti on kuullut aivan oikein. Madame esiintyy Talvipuutarhassa.
Järjestäkää ensi tilassa pienet juhlat.
Tietenkin vain kahdelle.
Tiedätkö, mitä justiinsa pitelin käsissäni?
Kerro ihmeessä.
Koko Saksan valtakunnan kohtaloa.
Hänen Majesteettinsa Keisari sanoi niin minulle, Janus Potolskylle.
Kihlattusiko? Onpa nätti tyttö.
Melkoinen yllätys.
Kun kerrot, että keisari puhutteli meitä, tyttö nai sinut viivana.
Koko Saksan valtakunnan kohtalo...
Oli aina aivan erityinen päivä, ―
kun pääsin mukaan ostoksille kaupunkiin.
Kauppojen vilske oli niin paljon kiinnostavampaa ―
kuin meidän rauhaisa maalaiselämämme.
Hienoimpia päiviä oli se, ―
jolloin kävimme ensi kertaa hotelli Adlonissa.
Hotelli oli juuri avattu.
En tietenkään aavistanut, että isäni oli yksi hotellipojista.
Sinulla onkin oma hevonen mukana. Joko osaat ratsastaa?
Pitäkää tytärtäni silmällä.
Pidän, arvoisa rouva.
Mikä hattu sinulla on?
Tämä on hotellipojan lakki. ― Nätti.
Pidätkö siitä?
Tervetuloa Adloniin, arvoisa rouva. ― Thank you.
Saanko pyytää?
Olette varmaan uupunut pitkästä matkasta, rouva Adams.
Neiti Adams. Please, kutsukaa minua Undineksi.
Kuten se salaperäinen merenneito.
Hyvin imartelevaa, herra... ― Adlon. Louis Adlon.
Laivalla puhuttiin vain Adlonista.
Adlon on kuulemma maailman paras hotelli. ― Hauska kuulla.
Minun on kahlittava teidät sviittiin, neiti Undine.
Muuten varastatte show'n muilta naisilta. ― Kiitos, my dear.
Toivottavasti viihdytte. ― Kiitos.
Undine, tervetuloa Berliiniin. ― Gustaf! Hauska tavata taas.
Louis. ― Herra Schadt.
Undine, saanko esitellä perheeni.
Tässä on Undine Adams.
Hän otti minusta hienot kuvat siirtomaissa
Tässä ovat puolisoni Ottilie, ―
tyttäreni Alma ja...
Sonja... Missä se tyttö nyt on? Sonja!
Olette siis amerikatar.
Perheeni muutti Saksasta Amerikkaan vuosikymmeniä sitten.
Friedrich!
Oletko tyytyväinen uuteen työhösi? ― Kiitos, olen, herra.
Parempaa et löytäisikään.
No niin, Sonja―lapsi, nyt ajetaan hissillä.
Ottilie? ― Ilman minua.
Nautin odottaessani kahvikupillisen Lorenzin kanssa. ― Sopii hyvin.
Herra Edison!
En olekaan ainoa amerikkalainen täällä.
Tuo mies keksi sähkövalon.
Ilman häntä istuisimme yhä kynttilän valossa.
Antakaa tietä herra Edisonille!
Adlonista tulee Olympos, jonne jumalat kokoontuvat ―
päättämään uudesta maailmanjärjestyksestä.
Eihän sinua pelota, Sonja? Vai pelottaako vähäsen?
Katso nyt, isäkin uskaltaa.
Neljäs kerros.
Moni välttelee hissiä.
Minun pitää jatkuvasti selittää, miten se toimii.
Sinulla on rankka homma, poikaseni. ― Niin voinee sanoa.
Tiedättekö, mikä on parasta? ― Kohta varmaan kerrot.
Meidän hotellissa ei ole enää soittokelloja vaan merkkivalot??
Punaiset, keltaiset ja vihreät valot.
Vain me tiedämme, mitä ne tarkoittavat.
Tahtoisitko sinäkin asua joskus näin hienossa paikassa, Sonjaseni?
Neljäs kerros. Astukaa ulos, olkaa hyvät.
Kuka laulaa? ― Shh... Caruso.
Minun pastani on balsamia maestron äänelle.
Giuseppe on maestron ikioma kokki.
Maestro aterioi nyt.
Herranen aika, miten kaikki on tässä talossa tärkeää.
Paljon tärkeämpää kuin tuolla ulkona.
Kreivi Zeppelin lennättää pian matkustajia New Yorkiin ja takaisin.
Adlonin katolle tarvitaan lentokenttä.
Voidaan tiirailla amerikatarten hameen alle. ― Heillä on housut.
Niin kuin sillä amerikkalaisella valokuvaajalla.
Mikä se nimi olikaan? ― Undine Adams.
Tiijätkö sen toisen söpöläisen nimen?
Voisin vannoa, että olen nähnyt ne somat kasvot jossain.
En työntäisi tyttöä sängynlaidalta pois.
Siinä liigassa meikäläisellä ei ole mitään mahdollisuuksia.
Voi pyhä Sylvi!
Kuule, Fritz.
En syytä sinua, jos tahdot antaa minulle köniin.
Kuulkaas nyt, ―
tämä on kihlajaiskuva eikä hautajaistilaisuus.
Alma, rentoudu.
Näytä kauniit kasvosi. Ei valokuvauskone pure.
Pysykää paikoillanne.
Liikkumatta.
Rentoutukaa.
Odota! Saanko katsoa?
Tietysti, Alma.
Sinun pitää tulla hupun alle.
Näin se sujuu, lapsoset!
Tuohan... Miksi kuva on nurinpäin?
Se johtuu linssistä. Se kääntää kaiken ylösalaisin.
Siegfried, otetaan sinusta hieno kuva. Pysy paikoillasi.
Siegfried, selkä suoraksi!
Vähän enemmän näin.
Ehkä lannetta vähän näin? Ja vaihda jalkaa.
Työnnä sankarinrintaasi ulos. ― Nyt hymyä!
Hyvä, pysy noin.
Entä sapelisi, Siegfried?
Isä, katso. Iso ilmapallo! ― Muruseni, tuolla ylhäällä!
Oh my God, mikä tuo on?
Auta kiireesti, Alma. Anna laukku!
Gustaf, katso!
Se on kreivi Zeppelinin ilmalaiva.
Keisari kokeilee, onko ilmalaivasta sotakäyttöön.
Takana on peräsin.
Ja tuossa gondoli, jossa matkustajat istuvat.
Sisään!
Herra johtaja oli pyytänyt tulemaan.
Tehän tunnette taloni säännöt, Rudolf? ― Tietysti, herra johtaja.
Mikä on tärkein tahdikkuussääntö?
Mikä tapahtuu Adlonissa, jää taloon.
Minun on voitava luottaa teihin, Rudolf. ― Kunnia―asia, johtaja.
Minulla on teille erikoistehtävä.
Tiedättekö, kuka madame Otéro on?
Sviitti 230. Hän tanssii parhaillaan Talvipuutarhassa.
Hienoa, Rudolf.
Mutta tänä iltana hän majoittuu Ruhtinassviittiin.
Tilaus tulee hoitaa pikaisesti.
Niin tapahtuu, johtaja.
Rudolf!
Tahdikkuus!
Entrez!
Kiitos.
Merci. Voitte mennä.
Haisuliini! Samppanja tuli.
Teidän Majesteettinne. ― Haisuliini!
Fifi!
Anna kätesi.
Tule!
Tule tänne!
Alma, tule uimaan.
Tule!
Tule vain!
Istu suorana, Sonja.
Itsevarma neitonen tuo Undine.
Matkustaa yksin Afrikan halki ottamassa valokuviaan.
Kuvittele nyt, muru, ypöyksin.
Kerrassaan hurja flikka!
Seppele pistelee päänahkaa. ― Mutta näytät aivan enkeliltä
Tilasin vielä kaksi leninkiä kuherruskuukautta varten.
Kun palaamme kotiin, otan Sonjan luokseni joksikin aikaa.
Kiitos, Berta.
Sanot vain, että hän tarvitsee hieman vaihtelua.
Vähitellen Sonja kiintyy minuun ja Siegfriediin. ― Oletko järjiltäsi?
Menet naimisiin neitsyenä. Muutoin meidät hukka perii.
Tahdon Sonjan itselleni.
Se on minulle ainoa syy avioitua.
Ei suinkaan! Eikö neiti muka tarvitse elatusta, ―
vaan aikoo olla ikänsä vanhempiensa elätettävänä.
Avioidun vain, jos vannot, että saan Sonjan itselleni.
Sonja kuuluu minulle. Olen hänen äitinsä.
Jokainen tässä kaupungissa pysyy siinä uskossa.
Sinun elämäsi kulkee säännönmukaisia uomia.
Toivottavasti asia tuli selväksi.
En tiedä...
Saanko avaimen?
Kiitos.
Miss Adams, neiti Schadt.
Tule nyt! ― Hauskaa iltaa.
Miss Adams? Neiti Schadt. ― Päivää.
Hauska nähdä tuollaista kauneutta Adlonissa. ― Hurmuri!
Eikö hän ole naimisissa?
Kolmen lapsen isä, ja Tilly―rouva odottaa neljättä.
Neljäs kerros.
Kerro joskus, mitä sinun ja sen alakerran nuorukaisen välillä on.
Mitä tarkoitat?
En ole sokea. Teidän välillänne on jotakin.
Laskekaa ne vain lattialle.
Kiitos.
Ovi on auki.
Pieni huomaavaisuus...
Pieni huomaavaisuuden osoitus taloltamme.
Jättäkää vain siihen.
Nuo kolikot ovat teitä varten.
Kertokaa Louisille, että hän on oikea Schatz.
Hän toivottaa teille erityisen hauskaa iltaa.
Sellainen meillä onkin.
Hyvät herrat...
Olen tuntenut Friedrichin lapsesta saakka.
Me olimme leikkitovereita.
Äiti ei suvainnut, että leikin ajurin lasten kanssa.
Isällä ei ollut mitään sitä vastaan, ―
mutta hän oli aina matkoilla.
Sitten aloit odottaa lasta, my darling.
Undine, et saa hiiskua tästä kenellekään.
Lupaan etten kerro.
Vieläkö rakastat Friedrichiä?
Aina kun hän otti minut syliinsä, ―
toivoin ettei hän päästäisi minua koskaan irti.
Rakkautta ei voi kahlita.
Miksi tahdot naida sen luutnantin?
Tahdon pois kotoa, vihdoin tehdä mitä haluan.
Mitä sinä tahdot?
Olla vapaa.
Sanoa Sonjalle, että olen hänen äitinsä.
Älä odota, että joku antaa sinulle vapautesi.
Lahjoitettu vapaus ei ole minkään arvoinen.
Vapaus täytyy itse ottaa.
Tule kanssani New Yorkiin.
Amerikkaanko?
Hyvä luoja, Amerikkaan!
Sinne tahdoin lähteä Friedrichin ja Sonjan kanssa.
Mieti asiaa, Alma.
Päivää. Minulla olisi asiaa Friedrichille.
Puhuisin kahden kesken, jos mahdollista.
Vuoroni alkaa joka tapauksessa kohta.
Tahdoin että kuulet asiasta ensimmäisenä.
Minkä niin?
En mene naimisiin Siegfriedin kanssa.
Siksi minun täytyy puhua kanssasi.
Istu vain.
Minä... Minä lähden Amerikkaan.
Undine Adamsin kanssa, vai?
Kun nousit hänen kanssaan portaita, ―
ja kaikki kääntyivät katsomaan teitä...
Olit kuin joku toinen. En ollut ikinä nähnyt sinua sellaisena.
Tahdon valokuvaajaksi ja ansaita itse elantoni.
Niin kuin Undine.
Sitten haen Sonjan luokseni.
Sinunkin pitää tulla, Friedrich.
Mehän tahdoimme, että Sonja varttuu meidän luonamme.
Se olisi mukavaa, Alma.
Voi Friedrich! Oma Friedrichini...
Tiesin että ymmärtäisit minua.
Vanhempasi eivät ikipäivänä suostu.
En taatusti syökse meitä sellaiseen skandaaliin!
Koko Berliini pilkkaa meitä!
Te välitätte vain itsestänne ja maineestanne.
Olemme vanhempasi, ja velvollisuutemme on suojella sinua.
Pakotatte minut naimaan miehen, jota inhoan.
Ole onnellinen, että pääset hyviin naimisiin.
Lähden pois Undinen kanssa.
Suhteesi siihen naiseen on luonnoton.
Sinä riistit lapseni. Se on luonnotonta, äiti. ― Kuinka julkeat!
Kuinka uskallat puhua meille tuohon sävyyn?
Lähden Amerikkaan ja haen Sonjan luokseni myöhemmin.
Et saa Sonjaa ikinä! Minä olen hänen äitinsä.
Et ole! Tiedät sen hyvin. Lyö vain!
Se ei muuta päätöstäni.
Kutsun poliisin. ― Sitten kerron, kenen lapsi Sonja todella on.
Siinä teille skandaali. ― Teen sinut perinnöttömäksi.
Tienaan joka tapauksessa omat rahani.
Et ole enää minun tyttäreni.
Sonja!
Kirjoita minulle kaikki Sonjasta.
Galla kertoo sinulle, miten paljon hän on kasvanut ja miten hän voi.
Neiti Schadt. Se pitää siis paikkansa.
Tahdoin nähdä omin silmin, ennen kuin saatoin uskoa.
Minua on petetty vuosikausia... ― Jättäkää daami rauhaan.
Vai daami! Niin minäkin luulin.
Tämä "daami" onkin...
Pysykää poissa. ― Älä koske minuun.
Vähältä piti, etten nainut tuota... Lumppua!
Alma.
Tämä ei jää tähän. ― Häipykää!
Vehtaa naisten kanssa. Luonnotonta, perverssiä.
Kiitos, Friedrich.
Kun Alma astui vaunuihin Undinen luo, ―
hän ei aavistanut, kuinka kauan kestäisi, ―
ennen kuin hän näkisi taas tyttärensä.
Alman oli varmasti hyvin vaikeaa ―
saada jalansijaa vieraassa maassa.
Sitten syttyi ensimmäinen maailmansota, ―
eikä Eurooppaan päässyt enää matkustamaan.
Minä olin kymmenvuotias, ―
kun joukot marssivat Brandenburgin portin läpi.
Voitonvarmat sotilaat astelivat juhlamielellä rintamalle.
Tulemme kotiin jouluksi, he huusivat.
Mutta sota kesti neljä hirveää vuotta.
Ne onnekkaat, jotka säilyivät hengissä, ―
palasivat ruumiillisesti ja henkisesti raajarikkoina.
Sota oli hävitty.
Keisari oli maanpaossa.
Isoisäni maailma oli mennyttä.
Kurjuus näkyi joka kadunkulmassa.
Työttömyys ja nälkä vihastuttivat ihmisiä entistä enemmän.
Syntipukkeja etsittiin, ja jokainen löysi ne jostain muualta.
Juutalaiset, kapitalistit, sosialistit, ―
armeija, työläiset, työttömät, poliitikot ―
ja jälleen kerran juutalaiset.
Venäjällä vallankumous nosti valtaan kommunistit.
Heillä oli Saksassakin paljon kannattajia.
Sota jatkui yhä kaduilla.
Isäni Friedrich kertoi myöhemmin, ―
että erään kommunistien ja vapaa― joukkojen ammuskelun aikana ―
Tammikuu 1919 nuori spartakistinainen pakeni Adloniin.
Apua! Auttakaa!
Nainen oli isäni Margarete―sisar.
Ulos täältä! Ulos! ― Minä tässä.
Margarete!
Missä olet ollut? Äiti on ollut huolissaan.
On vallankumous, Fritz. Etkö ole huomannut sitä täällä Adlonissa?
Daniel tarvitsee apua ja pian!
Hakekaa lääkäri. Kiireesti!
Friedrich, viekää mies kellariin.
Viekää heidät alakertaan.
Tuokaa peittoja ja sidontatarpeita!
Minne?
Siirtäkää penkit yhteen. Vauhtia!
Apua!
Anna kätesi.
Apua tulee ihan kohta!
Olen pahoillani. ― Mitä? Eikö lääkäri tulekaan?
Kukaan ei uskalla lähteä ulos, kun ammutaan.
Olen pahoillani.
Ei...
Ei!
Tahdoimme toisenlaista elämää. ― Älähän nyt...
Hän lupasi minulle.
Maaseudulla emme tienneet mitään taisteluista.
Gustaf oli matkustanut siirtomaihin ―
pelastaakseen mitä pelastettavissa oli.
Näin hänestä pitkään vain valokuvia, joita hän lähetti ―
ja jotka Ottilie kehystytti.
Herra on palannut! ― Isä?
Äiti, herää!
Äiti, pidä kiirettä.
Tervetuloa, herra.
Voi, muruseni. Sonja―lapsonen...
On parasta, etten syleile teitä.
Tahdon ensin tietää, mikä minua vaivaa.
Hyvä Jumala, Gustaf―kulta.
Kutsun heti tohtori Weinsteinin. Gustaf...
Tohtori Weinstein sanoo, ―
etteivät he tiedä tarpeeksi tropiikin sairauksista.
Gustafin pitäisi mennä sairaalaan, ellei kuume laske.
Tiedät, mikä jääräpää hän on.
Rikkaruohot eivät kuole, hän sanoo.
Tulen käymään heti kun kapinalliset lopettavat ammuskelun.
Mitä tuo meteli on? Ammutaanko siellä?
Ottilie, kerro terveiset vanhalle sotaratsulle! Soitan huomenna.
Oletko kuullut Almasta?
On kulunut jo kolme viikkoa.
Kenties hän ei ole saanut sähkösanomaa.
Hän on varmasti jo laivassa.
Niin minäkin toivon.
Muruseni...
Meidän täytyy kertoa Sonjalle.
Mitä niin, Gustaf―kulta? ― Totuus.
Ei!
Tahdon että hän kuulee sen meiltä.
Ei, emme voi tehdä niin.
Jos me emme kerro, Alma kertoo varmasti.
Mitä Alma kertoo minulle?
Sonja―lapsonen, suljehan ovi ja tule tänne luoksemme.
Gustaf, älä!
En vie valhetta mukanani hautaan.
Sonja―lapsonen...
Olet ollut aina meille suloisin lahja...
Et saa rasittaa itseäsi.
Ihanin lahja, ―
jonka taivas on meille suonut.
Äitisi oli silloin hyvin nuori, lähes lapsi vielä.
Älä!
Alma ei kyennyt huolehtimaan sinusta.
Me rakastimme sinua kuin omaa lastamme.
Sinä tiesit!
Sinäkin tiesit!
Sinä tiesit, senkin valehtelija!
Te kaikki valehtelitte minulle!
En voinut kertoa sinulle. Rouva olisi heittänyt minut ulos.
Kuka isäni on? Galla, sinun täytyy sanoa minulle!
Sano nyt!
Tulta!
Isoisä kuoli ilman että lääkärit saivat selville, ―
minkä sairauden hän oli saanut siirtomaista.
Isänsä hautajaispäivänä ―
Alma palasi Berliiniin.
Anna anteeksi, isä.
Ole kiltti ja anna anteeksi.
Alma...
Isänne firmaa ei ole enää.
Keisari menetti sodassa myös kaikki saksalaiset siirtomaa―alueet.
Niin meni pohja Gustafin liiketoimilta.
Te peritte aikanaan puoliksi sen, mitä jäi jäljelle.
Gustaf antoi suuria luottoja ystävälleen Lorenz Adlonille.
Isänne oli aina hyvin antelias.
Nyt tahdon olla rauhassa.
Oletpa sinä kasvanut.
Olisi outoa, jos olisin jäänyt pieneksi.
Kului 12 vuotta, ennen kuin tulit katsomaan pikkusiskoasi.
Äiti!
Nytkin palasit vain hakemaan perintösi.
Kuka kertoi sinulle?
Ei Galla.
Sinä et välittänyt minusta.
Menestyminen valokuvaajana oli sinulle tärkeämpää.
Ja se... Undine.
Et tiedä, miten kärsin, kun en saanut pitää sinua sylissäni.
Ei sinun olisi tarvinnut lähteä!
Olisin joutunut naimisiin vastoin tahtoani.
Mutta olisit ollut lähelläni ja olisit voinut kertoa totuuden.
Suunnittelin koko ajan, että haen sinut luokseni. Usko minua!
Mutta et hakenut!
Äiti!
Äiti, ole kiltti ja sano Sonjalle, että tahdoin hänet luokseni.
Äiti, ole kiltti!
Meidän perheen naisista ei ole mihinkään.
Hotelli Adloniin, kiitos.
Hyvää päivää, hotelli Adlon.
Päivää, tässä on Alma Schadt. Saisinko Friedrich Loewelle.
Anteeksi, mikä olikaan nimenne? ― Alma Schadt.
Haloo!
Kuuletteko minua?
Tietysti kuulen, Alma. Tässä on Margarete Loewe.
Pikku Margarete!
En ole aikoihin ollut enää pikku Margarete. Minä yhdistän.
Mikä huoneennumero? Hetkinen.
Herra Loewe, teille on puhelu. ― Kiitos.
Vastaanotto.
Friedrich?
Hyvää päivää, Friedrich.
Päivää, Alma.
Lämmin osanottoni.
Kiitos, että tulit heti.
Mitä sinulle kuuluu?
Työni Adlonissa pitää minut kiireisenä.
Olen työskennellyt kaksi vuotta vastaanotossa.
Muistatko vielä ystäväni Januksen, hissipojan?
Totta kai muistan. Te jaoitte huoneen.
Janus jäi sotakentälle.
Olen pahoillani, Friedrich.
Mitä perheellesi kuuluu?
Margareten kanssa minulla oli jo ilo puhua.
Hän vietti pari villiä vuotta spartakistien parissa.
Sitten herra Adlon palkkasi Margareten puhelinkeskukseen ―
ja maksaa jopa hänen englannintuntinsa.
Sait siis villikon kesytetyksi.
Entä vanhempasi?
Isä kuoli jo ajat sitten. Minä olen äidin tukena.
Oletko mennyt naimisiin?
Kerran rakastuin yhteen tyttöön ja halusin hänen kanssaan naimisiin.
Mutta tyttö lähti erään toisen matkaan.
Siitä on jo kauan.
En voinut unohtaa sitä tyttöä.
Olisiko minun pitänyt jäädä?
Mietin sitä päivittäin.
Sinä otit itsellesi vapauden, kuten toiveesi oli.
Hintana oli, että jätin lapsemme.
Siitä minäkin syytän itseäni.
Sinäkö? Voi, ei. Älä.
Miten pitkään viivyt?
En osaa vielä sanoa.
Kun palaan, ottaisin mielelläni Sonjan mukaani.
Hän tietää, että minä olen hänen äitinsä.
Tahdon että hän saa tietää myös, kuka hänen isänsä on.
Olen selvittänyt varaukseen liittyvän ongelman.
Saanko pyytää teitä hetkeksi vastaanottoon?
Undine, merenneito.
Ette ole käynyt meillä aikoihin, arvoisa rouva.
Toivottavasti kaikki on mielenne mukaista? ― Sama vanha hurmuri.
Annan teille tunnustuksen.
Muistatte nimeni vielä 12 vuoden jälkeen kuin olisin lähtenyt eilen.
Tietenkin.
Tuolla on Hedda! Matkustimme samalla laivalla.
Minulla oli runsaasti aikaa kertoa hänelle Adlonista.
Nyt hän on hyvin utelias.
Hedda, darling! ― Miten satumainen paikka!
Undine, ette kertonutkaan kaikkea.
Hedda, tässä on Louis Adlon, talon nuorempi johtaja.
Louis, Hedda Berger San Franciscosta.
Edes paratiisi ei voisi olla ihanampi.
Olkaa hyvä ja sanokaa tuo isälleni. Juuri se oli hänen unelmansa.
Entä mistä te unelmoitte?
Herra Adlon?
Minä tulen.
Toivotan daameille miellyttävää aikaa luonamme. ― Kiitos, Louis.
Sallitteko?
Taidan naida tuon miehen.
Louis Adlon on jo naimisissa, darling. ― Niin minäkin.
Tule jo!
Kenties maailma loppuu huomenna, ikiaikaisen suunnitelman mukaan.
Iloitsen kuitenkin siitä, ―
että olemme olleet yhdessä.
Minulle ei käy huonosti, ―
kunhan sinä olet luonani.
Minulle ei käy huonosti, ―
koska tämä on rakkautta.
Rakkautemme on tähtiin kirjoitettu.
Hän joka meitä varjelee, ―
on toistaiseksi tehnyt kaiken oikein.
Olen tuntenut sinut tuhat vuotta...